M-am născut conte de Britania,
Adevăratul moștenitor al ținuturilor Nortumbriei de Bebbanburg.
Aveam 12 ani, când am plecat prima dată la război.
Mi-am văzut tatăl ucis.
Răpit de invadatori,
împreună cu o fată saxonă, Brida,
mai întâi, am devenit sclav,
apoi, fiu al contelui Ragnar.
Soarta m-a transformat în danez,
m-a făcut frate cu tânărul Ragnar, iar Brida mi-a devenit iubită.
Apoi soarta mi-a adus trădarea.
Trageți !
Vorbele mincinoase s-au răspândit, spunând că eu l-aș fi ucis pe Ragnar,
așa că, împreună cu comoara lui, am fugit spre Sud ...
spre Wessex, spre Beocca,
și spre fratele regelui, Alfred.
Văzut de danezi ca un saxon și de saxoni ca un danez,
cuvântul meu nu avea însemnătate.
Dar eu sunt Uhtred, fiul lui Uhtred,
iar destinul este totul.
ULTIMUL REGAT Sezonul 1, Episodul 3
Faceți loc. Trece regele.
Trebuie să vă vorbesc, stăpâne. Toporul a tăiat adânc.
Niciun rege n-ar supraviețui unei asemenea răni.
Ne vom ruga și vom vedea.
Iertare, stăpâne.
E tot ce am putut face înainte să vorbesc cu Alfred.
Ți-am adus mâncare și bere, ai mai important, vești bune.
- Alfred e mort ? - Din contră.
Trăiește și este victorios.
I-am înfrânt pe danezi.
- De ce-ar fi o veste bună ? - Alfred ți-a urmat sfatul.
- Îi împărtășești gloria. - Gloria ?
Atunci, de ce e întemnițat și lăsat să-și facă nevoile prin colțuri ?
- Asta numești tu glorie ? - Nu poate să tacă o clipă ?
Nu, nu poate ! Și nici n-o va face !
- Păstrează-ți mâncarea ! N-o vreau ! - Doar ... doar ...
- Protestez până voi fi eliberată ! - Doar Alfred poate ordona eliberarea !
Voi vorbi cu el !
Ar trebui să-ți petreci timpul,
- reflectând la comportamentul tău. - Voi folosi acest timp
- ca să te blestem. - Fă-o, atunci.
Alfred mi-a refuzat ajutorul.
Nu i-l voi oferi încă o dată, dacă nu-l imploră.
Uneori mă întreb dacă încăpățânarea ta
nu este pur și simplu nerozie.
Va trimite după tine, după ce-și va curăța
noroiul și sângele de pe platoșă.
Îi vom mulțumi lui Odin pentru eliberarea noastră.
Așa să faci.
- Suntem danezi ! - Fii respectuoasă !
Mai fă asta o dată și te-oi spinteca de la mădular până la gât.
- Ce este ? - Abia așteptam să te văd.
Mi s-a spus că ești în siguranță, dar voiam dovezi.
Uite-mă.
Lasă-ne. Soția mea mă va ajuta.
Stăpâne.
E privilegiul meu.
Mă voi asigura că este reparată bine.
Aș fi pierdută fără tine.
Ce stângace sunt.
- Cine bate ? - Stăpâne.
My Lady, iertați-mă.
Speram la un moment să discutăm despre contele Uthred.
Tată, iartă-mă,
dar domnul meu are nevoie de odihnă.
Așa este.
Și tu la fel.
Iertați-mă.
Aethelwold, ai fost pe deal ? Nu te-am văzut.
Am fost ținut în siguranță cu preoții.
Vor mai fi și alte bătălii.
Multe altele.
Unul câte unul vom cădea, până ce vom fi toți morți.
- Crezi că ar trebui să capitulăm ? - Niciodată.
Niciodată.
Dar nu sunt împotriva compromisului.
Oricât de mult l-aș iubi pe Dumnezeu,
nu mă grăbesc să ajung în Ceruri.
Nu cred că niște genunchi îndoiți
va schimba setea de sânge a toporului păgân.
Ar trebui să ne rugăm pentru moștenitorul regelui,
oricine ar fi el.
Coroana este a mea, dreptul meu din naștere.
- Nu ești de acord ? - Argumentul împotriva ta va fi
- că ești foarte tânăr. - Sunt moștenitorul tatălui meu.
Da, ești moștenitorul lui,
dar tatăl tău este foarte atașat și de Alfred.
Fiul lui are întâietate.
Atunci, poate că ar trebui să vorbești direct cu regele.
Mă gândesc că dacă, pe patul de moarte
tatăl tău te-ar numi ca succesor,
Consiliului i-ar fi greu să hotărască împotriva lui.
Cred că tatăl tău ar fi fericit să-ți șoptească asta la ureche.
Fie că este conștient sau nu.
Sfatul tău nu va fi uitat, tinere Odda.
Mulțumesc, stăpâne.
Guthrum.
Ai intrat în luptă fără mine.
- De ce ? - Nu asta era intenția.
Așa să fie ?
- Atunci, cum s-a întâmplat ? - Să vorbim înăuntru.
Vom vorbi aici.
Au mărșăluit mai devreme decât ne așteptăm
și s-au poziționat bine pe deal.
Nu se va mai întâmpla.
Nu, nu se va mai întâmpla,
pentru că ai pierdut jumătate dintre oameni.
Le-am ucis regele, pe Aethelred.
- L-ai văzut căzând ? - Da, l-am văzut căzând.
A încasat un topor.
E mort. Nu am fost înfrânți.
Vrei să devii rege de Wessex.
Voi permite asta.
Dar unde-i plata mea, argintul, grânele ?
Mi-au fost promise, dar acum sunt pierdute.
Sunt încă acolo.
Danezii nu pierd.
Eu nu pierd.
Le-ai dat speranță, Guthrum, asta-i mai rău.
Fără regele lor, nu există speranță.
Dacă i-ar fi învins pe danezi,
lucru de care mă îndoiesc, de ce nu sărbătoresc ?
Preotul nu minte.
În ciuda faptului că este preot.
De ce sunt atât de diferiți ?
- De nefericiți ? - E voința Domnului.
Nu voi deveni o femeie saxonă.
Nu voi spăla, nu voi lucra pământul până crăp
- și nici nu voi găti. - Nu se va ajunge la asta.
N-ar fi viața mea.
Alfred ne poate ajuta.
O să ne folosim de el.
Pentru adăpost, apoi pentru bunăstare.
- El te-a folosit. - Iar acum, mi-e dator.
Bună dimineața.
Mulțumirile mele pentru aseară.
Deschide ușa. Doresc să-l văd pe tatăl meu.
Deschide ușa, sau îți voi folosi boașele pentru praștie.
Aethelwold.
Am venit să mă rog pentru tata meu, regele,
să fiu la căpătâiul lui.
Regele a murit.
De ce n-am fost chemat ? Trebuia să fiu lângă el.
- N-ai fost de găsit. - Dormeam în odaia mea.
Înainte să moară, regele m-a numit moștenitor la tron.
Asta mi-a spus.
Ăsta-i adevărul.
Ultima lui dorință.
Ultima poruncă.
Ați face bine să repetați asta.
Voi informa Consiliul despre cererea ta.
- Așa ar trebui. - Deși, toți cei de aici și nu numai,
au auzit că tatăl tău i-a lăsat coroana lui Alfred.
Cred că delira.
- Cu ce ocazie ? - Sunt fiul regelui.
Fă-ți datoria.
- Stăpâne. - Uhtred.
Acceptă-mi scuzele pentru întârzierea eliberării tale.
Am avut alte probleme de care m-am ocupat.
- Bere, tată ? - Puțină.
Și pentru oaspeții noștri.
Se pare că ai spus adevărul.
Am spus.
Deși îmi dau seama că victoria noastră e temporară,
îți sunt îndatorat.
Wessex îți este îndatorat.
- Scuzele mele sunt îndeajuns ? - Nu sunt, stăpâne.
Ce vrea Uhtred să spună este că scuzele nu sunt necesare.
Îmi doresc să fiu văzut ca și conte, pentru că sunt conte.
În Northumbria. Aici suntem în Wessex.
Suntem în Britania.
Un singur regat, ai spus.
Nu ai deloc pământuri.
Asta vreau. Asta merit, pământ.
Te-am adus aici pentru a-ți transmite mulțumirile mele,
Dar vom mai vorbi despre asta, cândva.
Acum am alte treburi mai importante de care trebuie să mă ocup.
Ți-am dat victoria, stăpâne.
- Ce-i mai important de atât ? - Regele a murit.
- De când ? - Mai înainte l-am părăsit.
Prima mea hotărâre ca și rege, va fi să ofer danezilor pace.
Vor crede că ești molâu.
Stăpâne.
Atunci, trebuie să-i conving de contrariul.
Fato, adu-mi niște fructe în odaia mea,
câteva mere tăiate și lapte.
Odihniți-vă, spălați-vă, mâncați bine.
V-ați câștigat dreptul.
Ce tot faci ?
Nu-i vorbești viitorului rege la modul ăsta.
Nu e stăpânul meu și nu va fi nici regele meu.
Ascultă-mă bine, Uhtred.
Alfred este omul pe care să-l urmezi.
El este calea ta spre Bebbanburg,
ca și stăpân și conducător.
Calea lui Uhtred este treaba lui, nu a unui preot.
Iartă-mă, Doamne.
Trebuie să plec,
să mă rog pentru tărie și pentru ștergerea
acestor gânduri necurate care-mi umplu mintea.
- Vrei pământ în Wessex ? - E calea mea spre Bebbanburg.
Orice argint găsit la Alfred, va fi luat de către danezi.
Împreună cu viața ta.
Nu pot fi înfrânți.
Iartă-mă, stăpâne.
Trebuie să-i duc ceva Lordului Alfred.
- Laptele e pentru Alfred ? - Da.
Să n-aud un cuvânt.
Du-te.
Stăpâne Aethelwold,
bărbatul copil, care se vrea investit rege.
Din respect pentru răposatul rege,
Alfred dorește să nu-ți fie atins niciun fir de păr din capul tău pocit.
Dar nu-ți va tolera insolențele și minciunile.
Fiul tău face parte din așa-zisa mea insolență.
Liniște !
Nu-i implica pe alții în conspirațiile tale.
Capul meu nu e pocit.
Vei fi trimis la Hampton,
la o mănăstire ca să fii educat. Va fi un proces foarte lung.
- Sunt fiul regelui ! - Wessex nu-și permite diviziune.
Și nici divagațiile unui copil idiot, nobil sau de alt soi.
Ocupă-te de asta.
- Pot să-l fac mai docil, Lord ? - Aș vrea să poți.
Nu. Nu, nu, nu, nu, nu !
Intră.
Lord, m-ai chemat.
Așa este, așa este.
Vei duce un mesaj lui Guthrum, la danezi.
Îi vei invita la negocieri,
în câteva zile, dar în condițiile lor.
Voi fi bucuros să fiu reprezentantul tău, Lord.
Mulțumesc.
- Te ofensez dacă te privesc ? - Nu, stăpâne, niciodată.
Te voi apăra cu prețul vieții mele.
Reprezinți tot ceea ce este prețios.
Ești Wessex, Britania,
întotdeauna prețuită, niciodată profanată.
Doar să fii iubită.
Viguros.
- Cine e ? - Stăpâne.
Conștiința mea.
Stăpâne, vrei să te rogi cu mine,
- poate pentru moartea regelui ? - Da, Părinte.
Mulțumirile mele.
Iartă-mă, stăpâne.
Laptele s-a acrit.
M-am săturat de lapte și mere.
Am nevoie de carne.
Dar domnia ta postește.
Domnia mea are nevoie de hrană.
Domnia mea nu e un sfânt, și nu va fi niciodată.
Am supraviețuit luptei. Am nevoie de carne.
Ne vom ruga împreună, pentru putere.
De ce trebuie să fie un păcat ?
Deja este o povară.
Se pare că nu veste vorba de ce vreau să fac.
Este vorba despre ce trebuie să fac.
Roagă-l pe Dumnezeu să-mi dea tărie
să port coroana, la fel cum ai purtat-o și tu.
Părinte Beocca, un moment.
- Da, stăpâne ? - Uhtred ne-ar putea fi de folos.
Sunt mulțumit că asta gândești.
- Această Brida, ce este pentru el ? - Aș spune că un obstacol, stăpâne.
- Soție ? - Nu, nu, niciodată, nu.
Este nărăvașă.
Este diavolul de pe umărul lui, mă tem.
Dar îi pasă de ea.
Da, așa este.
Vom vedea.
Mulțumesc.
Stăpâne.
Aduc un mesaj de la regele Alfred.
- Cine e regele Alfred ? - Alfred, regele Wessex-ului.
Îl invită pe contele Guthrum să negocieze pacea.
Coboară de pe cal, băiete.
Ce frumusețe.
Spune-i regelui ăstuia ...
- Cum ziceai că-l cheamă ? - Alfred.
Spune-i regelui Alfred,
că Guthrum îi acceptă invitația,
că îl voi vedea și voi veni să mă întâlnesc cu el.
Îi voi transmite mesajul, Stăpâne.
Calul este acum al meu.
Uhtred, Alfred dorește să-ți găsească o întrebuințare
dar Brida este ...
Nu este de ajutor.
- Poate poți s-o ții departe de mine. - Alfred știe că sunt de folos.
- Uhtred ... - Și i-am dovedit.
Acum, trebuie să demonstreze că și el îmi este de folos.
Va fi rege.
Și îl poți sluji.
Sunt aici să mă slujesc pe mine.
Alfred nu înseamnă pentru mine decât calea de-a lua înapoi
ce este de drept al meu,
pământul meu, averea mea și titlul meu.
Îi voi fi trebuincios, dar și el îmi va fi mie.
Nu-l crede naiv.
Va vedea direct prin tine.
Va vedea ce îi voi permite să vadă.
- Cauți companie, fato ? - Prefer compania zeilor
în detrimentul proștilor.
Poate altă dată.
- Bună dimineața, Uhtred. - Bună dimineața, Lord.
- E o armură frumoasă. - Așa este, și este a ta,
armura de luptă a unui războinic saxon.
Un dar.
În schimbul a ce ?
Întotdeauna există un preț.
Pe care l-ai plătit integral cu victoria noastră de pe deal.
Tinere Odda, i-ai oferit scuzele tale lui Uhtred ?
Scuzele mele sincere. Ai spus adevărul.
O mică plecăciune, poate ?
Poți pleca acum.
Un rege bun se bazează pe un sfat bun, Uhtred.
De exemplu, nepotul meu, Aethelwold, fiul regelui,
este tânăr, dar se vede moștenitorul de drept.
Ce să fac cu el ?
Ar trebui să-l ucizi, stăpâne.
La fel cum m-ar ucide și unchiul meu, Aelfric.
- Iertarea lui arată slăbiciune. - Ești insolent.
Am să-i permit.
Vorbește păgânul din el.
Gândești ca un danez, Uhtred.
Dacă îl ucid pe Aethelwold, voi recunoaște
că are tot dreptul să ceară tronul,
ceea ce nu-i adevărat. Așa gândesc eu.
Dar a avea o minte păgână în cadrul Consiliului, va fi de ajutor.
- De ce se tem mai mult danezii ? - Sunt războinici. Trăiesc pentru luptă.
Dar când sunt înfrânți, cum a fost pe deal, ce se întâmplă ?
În luptă, preferă mai degrabă să se retragă
decât să piardă mai mulți oameni, așa că, dacă se tem de ceva,
este teama de-a pierde mai mulți oameni.
Le place să lupte, dar nu le place să piardă ?
Cu greu are sens.
Se pare că Odda nu prețuiește sfatul tău.
Nu-l prețuiesc. Nu-mi pasă.
M-am gândit la cererea ta de-a fi recunoscut drept conte.
- Ceea ce e o prostie. - Sunt conte.
Cu nici măcar o capră pe numele tău,
nemaivorbind de pământul pe care să-l pască.
- Sunt conte din naștere. - N-ai vrea să iei în considerare
să devii conte prin căsătorie ?
Cunosc o partidă care ți-ar aduce și pământ și titlu.
N-am trebuință de o soție, Lord.
- O femeie te ajută să te maturizezi. - Să îmbătrânesc.
Să-ți consolidezi rădăcinile, iar asta e ceea ce-ți lipsește.
Căsătoria ți-ar arăta devotamentul pentru Wessex.
Am arătat devotament.
Tu singur ai spus că ți-am adus victoria de pe deal.
Ai ajutat, Uhtred,
dar victoria a fost câștigată de oamenii din Wessex.
Cărora acum refuzi să li te alături, refuzând căsătoria.
Pământ și argint este tot ce-și doresc bărbații, iar eu nu sunt diferit.
Crede-mă, Lord, n-am trebuință de-o soție.
- Sabia mea este a ta. - Cu un preț.
Tot ce am avut mi-a fost luat.
Am nevoie de titlu.
Trebuie să-mi refac averea.
Îmi oferi sabia ta sau mi-o vinzi ?
Ca să devii conte, trebuie să deții pământ.
Asta-i legea. Însă, stai alături de mine
în timpul negocierilor ce vor urma,
ajută-mă să-mi descifrez dușmanii, iar în schimb
vom discuta pe viitor despre avere și răsplată.
Ce-ai văzut ?
- Ce ți s-a arătat ? - Ce-am văzut e treaba mea.
Nu mă simt bine.
Ține.
Apă.
Oriunde ne-am găsi e soarta.
Lucrarea celor trei sfârleze,
care stau adânc în pământ sub noi și care ne-au adus aici.
Ar trebui să plecăm.
Spre Cornwalum, Wales, Irlanda ... oriunde.
- De ce ? - Să scăpăm.
Să fim în siguranță.
Am văzut corabia lui Ragnar.
- Trecutul. - Nu, vipera vântului.
- Tânărul Ragnar ? - Eram acolo, pe corabie.
Am văzut.
Vreau să plec de aici.
Vino cu mine.
I-am făcut o promisiune lui Alfred.
Să particip la negocieri, să-l sfătuiesc.
Brida, nu mai avem unde merge.
Nu putem rămâne aici.
E un început.
Lasă-mă.
Nu putem cutreiera prin țară, fără să facem nimic.
Cum poți avea încredere în el ?
De unde știi că nu te va da lui Guthrum, ca să ajungă la Ubba ?
Nu știi nimic despre el.
Am încredere în Părintele Beocca, iar Beocca este preotul lui.
Am spus, "lasă-mă".
Nu erai pe corabie cu mine !
Du-te la Alfred, iar eu voi privi cum te trădează.
- Ce știm despre acest Alfred ? - E bolnăvicios.
E slab.
Vrea să negocieze.
Se pare că nu este un războinic.
Dar te-a învins, Guthrum.
Deci, ce spun sorții ?
Negociere.
Argint.
Îi vom lua argintul.
Și pământul.
- Și dacă refuză ? - Nu va refuza niciodată.
Vrea să trăiască și vrea să fie numit rege.
Dumnezeul nostru din Ceruri, îți cerem să-i faci un serviciu
devotatului Tău servitor, Alfred.
Binecuvântează-l cu curaj, tărie și înțelepciune.
Nu-l părăsi niciodată.
- Amin. - Amin.
Permite-i gânduri curate și sfinte,
și puterea de a-Ți face lucrarea pe acest Pământ,
ca rege al nostru.
Permite-i această ungere lui Alfred pentru a-ți face voința.
Ești regele lui Dumnezeu, Alfred de Wessex.
- Vivat Rex Alfredus ! - Vivat Rex Alfredus !
Nu-mi pot imagina viața fără tine.
Vivat Rex Alfredus.
- El e Guthrum ? - Da.
Poți vedea un os în părul lui.
E coasta mamei sale.
Ce plăcut.
- Iar ceilalți ? - El e Ubba. Uriașul.
Căpetenia Ubba este cu el ? Ziceai că e în Nord.
Acum e aici.
E bine.
Deci, tu ești Alfred,
- regele Wessex-ului ? - Eu sunt.
- Tu ești contele Guthrum ? - Da.
Dacă vrei pace, trebuie să plătești.
Iar tu ești contele Ubba.
Bine-ați venit.
Grăiește.
În schimbul unei cantități de grâne, animale și argint,
îți propun ca tu și corăbiile tale,
să vă întoarceți în Londra și să rămâneți acolo.
De asemenea, îți propun să te limitezi
la Britania de Est, Mercia și Northumbria.
Wessex este provincie saxonă, prin urmare, fără legături cu danezii.
Nu vom pleca din Wessex.
- Abia am ajuns aici. - Atunci, veți muri de foame.
Aveți puține alimente,
- nu aveți adăpost, iar armata e slăbită. - Dacă ne crezi slăbiți,
- de ce cauți pacea ? - Vorbește creștinul din mine.
Voința Dumnezeului meu.
Nu vreau să aud de zei.
Dumnezeu.
Este doar unul.
Ai vorbit de grâne, cai, argint și pământ.
N-am spus nimic de pământ.
- Ce scriu acolo ? - Ce vorbim.
- Fiecare cuvânt ? - Da, fiecare cuvânt.
Atunci, pot spune cur,
- țâțe, cocoașă și rahat ? - Scriu istoria.
Aici creăm istoria.
Oamenii vor citi asta pe viitor.
Aștept să aud termenii predării tale.
Veți fi plătiți să vă întoarceți în Londra.
Nu mai sunt alți termeni și nu va fi nicio predare.
Guthrum nu va părăsi Readingum.
Iar eu spun din nou că va muri de foame.
Vom face raiduri. Vom ucide.
Și veți pierde mai mulți oameni.
Asta îți dorești, conte Guthrum, să-ți pierzi oamenii ?
Supraviețuitorii tăi războinici ar putea căuta un alt Lord.
- M-ai chemat aici să mă insulți ? - Ofer pace și ofer fapte.
Capul lui și vei avea pace.
Al lui.
Uhtred Ragnarson.
Un trădător.
- N-ai nimic de spus ? - Voi vorbi cu tânărul Ragnar.
Niciun alt danez nu are respectul meu.
Capul lui pentru pace.
Îl vrei pe Uhtred în schimbul păcii ?
- Nu argint, nu grâne, nu cai ? - Vrem argint ...
- și capul trădătorului. - Ăștia sunt termenii, iar tu, Alfred,
poți rămâne rege,
dar noi vom cuceri toate fortărețele saxone.
Dacă dorești să ocupi fortărețele,
atunci, ia-le.
Câte ai ocupat până acum ?
- Părinte, câte au cucerit până acum ? - Niciuna, Lord.
Putem cuceri toate fortărețele oricând !
Am cucerit toată Britania !
- Putem face la fel și cu Wessex. - Dă-mi voie să fiu mai clar.
Sunt pregătit să-mi scot sabia ...
suntem mai mulți ca voi, suntem periculoși ...
Dar prefer să stabilim pacea.
Iar Uhtred își va păstra capul,
dar vă voi plăti regește ca să părăsiți Wessex-ul.
Asta vor citi oamenii.
Că Alfred a căutat pacea.
Alfred i-a plătit pe lorzii Ubba și Guthrum în arginți,
în schimbul păcii.
Eu sunt cel care caută sfârșitul războiului.
Asta va fi scris.
Uhtred.
Nu te-aș fi predat niciodată lui Ubba.
Dar te-ai gândit la asta, Lord.
Nici măcar o dată.
De fapt, vreau ca tu să depui un jurământ
pe sfintele relicve ... pentru un an de serviciu.
În tot acest timp, îmi vei ajuta oamenii
să înțeleagă că păgânii sunt doar oameni.
În schimb, în timp,
îți vei primi propria răsplată ...
Uhtred de Bebbanburg.
Un an.
Băiete !
Pentru rege.
Au fost opriți, dar atât.
Nu sunt înfrânți.
Sarcina noastră acum este și simplă și imposibilă ...
să determinăm ce vor face în continuare.
Vor face ce fac de obicei, vor ataca.
- Cum, unde, când și câți ? - Parcă sărbătoream pacea.
- Trebuie să vorbim de război ? - Trebuie, draga mea,
pentru că pacea nu va dura.
Le va lua cel puțin un an
înainte să adune altă armată mare.
- Am cuvântul tău ? - Fiule.
Avem carne pe aici ?
- Ea ar trebui să fie aici ? - Brida este invitata mea.
Trebuia să accepți propunerea regelui pentru o soție.
- O doamnă. - Cred că ce se va întâmpla mai departe
este că vor veni atât pe mare cât și pe uscat.
Ne vor împărți armata în două, posibil în mai multe părți.
Uhtred are dreptate,
nu se va întâmpla într-un an sau mai mulți,
dar este cert faptul că avem nevoie de corăbii.
Suntem mărginiți de ape și, totuși, avem puține corăbii.
N-ai să mă urci pe o corabie.
Mi-am oferit fiul voluntar.
Ca să ne salvăm țărmurile, trebuie să privim dincolo de ele.
Ca să-l slujim pe Dumnezeu, cuvântul Lui trebuie să călătorească.
Amin. Slăvit să fie.
Uhtred, fiarele de la provele corăbiilor daneze, sunt ...
- o reprezentare a zeilor lor ? - Nu, Lord, sunt doar fiare.
Pot fi ridicate de pe posturile lor,
ca să nu sperie spiritele pământului.
"Spiritele pământului".
Mi-ar plăcea să știu de ce unii dintre ei își ascut dinții.
- Așa fac ? - Unii dintre ei, doamnă.
Dumnezeu să ne apere.
Să arate că nu le este frică.
Dacă își pot provoca singuri o asemenea durere,
gândiți-vă ce i-ar face unui saxon.
Îi vom înțelege pe parcurs, sunt convins.
Uhtred al danezilor mi-a promis un an de serviciu.
- E adevărat ? - Așa este.
Va fi responsabilitatea lui să arate războinicilor noștri
modul în care abordează danezii lupta,
cum își fac zidul de scuturi, și altele.
Lord, dacă îmi permiți,
nătângul de aici e doar un om
și te aștepți să-l las să mă învețe cum să lupt ?
Leofric, nu mă aștept să te învețe nimic.
Biciuieste-l dacă vrei.
Mulțumesc, Lord.
Însă,
războinicii medii
dacă pot știi ce știu danezii,
atunci, frica poate fi alungată prin cunoștințe
indiferent cât de ascuțiți le sunt dinții.
- N-ai mâncat în seara asta. - Aș vomita tot.
Un an ?
Începe cu un an și va dura o viață.
Și ți-a oferit o soție.
N-am nevoie de o soție.
În schimb, ai jurat să-i ucizi pe danezi.
Îmi cunoști motivul.
Am trăi într-un palat.
Ce se întâmplă dacă în luptă te confrunți cu tânărul Ragnar ?
Ne luptăm.
Unde e ?
N-am văzut-o de azi dimineață.
- Nu e prea departe. - Suntem gata de plecare.
Da, văd.
Vin și eu.
Brida !
Brida ?
Era aproape un copil.
Știai ?
Că erai grea.
Nu.
N-ai văzut în visele tale,
când ai băut bere de ciuperci ?
O să-l îngrop.
Îl îngropăm împreună. O să ne treacă.
- Stați împreună ! - Scuturile în față !
- Scuturile sus ! - Scuturile unite !
- Priviți-i în ochi. - Împreună, de nezdruncinat.
- Suntem pregătiți ? - Da !
Stați împreună !
Scuturile unite !
O să-i lovim cu scuturile.
Sunt apărarea și arma noastră.
O să-i doborâm.
Suntem un zid !
Atacați !
Înainte ca cele două ziduri să se ciocnească,
primele trei rânduri de oameni acționează împreună,
ca să creeze un zid de scuturi înalt.
Primul rând se ghemuiește jos,
protejând partea inferioară a corpului și picioarele.
al doilea rând se pune peste primul, protejând partea superioară a corpului.
Al treilea rând se apleacă, protejând capul.
Patru rânduri de oameni.
Ridicați scuturile.
Uniți scuturile !
Zid de scuturi !
Îmi place, nătângule.
Îmi place.
Acum, omorâți-l pe bastard.
Averea nu este a mea.
Îi aparține Lordului Ragnar, Neînfricatul.
Fă bine și lasă-mă în pace.
- Tu ești Brida ? - Cine întreabă ?
Brida.
- Ce-i cu ea ? - Nu sunt clarvăzător,
dar aș spune că e nefericită.
Preferă compania danezilor, decât a saxonilor.
Nu-i nimic rău în asta.
A stat cu saxonii nepotriviți.
Danezii au o foame de viață.
- Nu avem toți ? - Alfred ...
vorbește serios.
Un bastard pios.
Dezavuează-l dacă vrei,
dar nu-l subestima niciodată.
E nemilos.
Și ... mai și gândește. E mai mult decât facem noi doi.
Leofric războinicul.
- Mă pot așeza lângă tine ? - Nu, nu poți.
Călugării știu c-ai plecat ?
Uhtred, el este Aethelwold,
alt nătâng.
- Nepotul regelui. - Nu, nu sunt nepotul regelui.
Eu sunt regele.
Dar lui Alfred îi place să creadă asta
și fiecare bastard se pare că e mulțumit cu minciuna.
- Despre ce vorbim ? - Despre Alfred.
Nu-mi va permite să lupt.
- Ți-am spus asta ? - De multe ori.
E adevărat. Nu mă va lăsa să lupt.
Ar trebui să-i sfârtec pipota.
Spune-i asta altcuiva în afară de mine, și vei fi spânzurat.
Îl rănești pe Măria-Sa.
Ai noroc că Alfred n-a pus să fii omorât.
Dumnezeu nu-i va permite.
Îmi place de Dumnezeu.
- Argint ? - Da.
De ce ?
Mă părăsești.
- Ești beat ? - Puțin poate.
Îi vom da argintul tânărului Ragnar.
Mâine, la asfințit.
E aici.
Îi putem spune adevărul.
Și ne putem alătura lui Ragnar și oamenilor lui.
Am nevoie de oameni legați de mine de Dumnezeu, devotament
de pământ, de însuși Wessex.
Aș vrea să-i propun din nou lui Uhtred perspectiva căsătoriei.
- Cu fina mea ? - Cu Mildrith, da.
Asta cu siguranță îl va lega de pământ,
și indirect de Biserică și de Dumnezeu.
- Îi va testa credința. - Cu siguranță.
- Vei fi de acord ? - Desigur.
Orice pentru Wessex.
Uhtred Ragnarson este un om bun.
Uită-te la mine.
Nu-i datorezi nimic lui Alfred.
Pentru el, cuvântul tău nu înseamnă nimic. Ești păgân.
Te rog.
Uhtred Ragnarson nu va deveni niciodată Uhtred de Bebbanburg.
Niciodată.
- Tu mi-ai ucis tatăl ? - Trebuie să întrebi ?
- Tu mi-ai ucis familia ? - Nu el a făcut-o !
Vorbesc cu Uhtred.
Nu te mai întreb o dată.
Dacă tu crezi că l-am ucis pe tatăl nostru, pe mama noastră
și toată familia noastră ...
răzbună-te.
Știam eu.
Trebuia să fiu sigur. Știam eu.
A fost Kjartan.
Kjartan a atacat și a dat foc.
Dacă i-am fi putut salva, i-am fi salvat.
Știam eu.
N-am crezut niciun cuvânt din ce-am auzit.
Avem averea lui Ragnar.
Am păstrat-o pentru tine.
Brida.
Ești o femeie în toată firea.
Am văzut acest moment de multe ori în visele mele.
Versiunea lui Kjartan este că englezii s-au ridicat
împotriva tatălui nostru, încurajați de tine.
Susține că s-ar fi răzbunat pentru ucideri.
- L-ai crezut vreodată ? - Niciodată.
Dar acum este Lord Kjartan.
Are de trei ori mai mulți oameni.
Și este urechea lui Ubba.
Când îl voi ucide, trebuie să fie planificat.
Când îl vom ucide.
- Va fi periculos. - Trebuie făcut.
Ragnar, suntem cu tine.
- Atunci, veți naviga cu mine ? - Eu da.
I-am jurat lui Alfred.
Nu înseamnă nimic.
Dacă ai jurat,
atunci, trebuie să te ții de cuvânt.
Am nevoie de răzbunarea asta ca de apă.
Când va veni timpul, îți jur că voi fi lângă tine.
Știu.
Nu pot să cred că sunt pe cale să te las să pleci, să te pierd.
Ai fost jumătatea vieții mele.
Toată nebunia mea.
Fii fericită.
Să înțeleg că a plecat.
Presupun că Alfred este motivul pentru care ai rămas.
M-am vândut.
Pentru o uniformă și un coif.
Asta facem noi, ne vindem.
În acest an, ce-i oferi lui Alfred,
nu e vorba doar de uniformă.
E vorba despre tine.
Ți-am spus că bastardul gândește ?
Vrea mai mult decât un an de serviciu.
Vrea să-l ajuți să ia înapoi Britania.
Toată Britania.
Desigur, când anul se va termina,
ai putea să te întorci la danezi.
Măcar îmi va da șansa să te omor.
Dar ce ai fi ?
Cine ai fi ?